Suhtautumisesta uniin
- Nefastos
- Posts: 3029
- Joined: Mon May 24, 2010 10:05 am
- Location: Helsinki
Suhtautumisesta uniin
Unimaailman huomioiminen on näitä asioita, jotka toisaalta liittyvät melkein jokaisen okkultismista kiinnostuneen elämään, mutta joihin voi suhtautua monella tavalla. Asia on kuitenkin enemmän tai vähemmän ajankohtainen joka päivä (yö), joten tästä voisi hieman keskustella.
Yllä olevista vaihtoehdoista voi valita niin monta kuin haluaa, tai ellei oikeaa suhtautumistapaa tunnu löytyvän niistä tai niiden yhdistelmistä, viestillä on helppo kertoa tarkemmin.
Veljeskunnan jäsenistä monet tietävät hieman penseän suhtautumiseni uniin, ei siksi etteikö unissa olisi potentiaalia & aitoa mystiikkaa, vaan koska salavihkainen ajautuminen osatotuuksiin ja vääriin painotuksiin on kaikissa astraalimaailmaan liittyvissä magian/psyykkisyyden muodoissa suurta silloinkin, kun suoranainen itsekäs intentio puuttuu.
Omalta kohdaltani valitsen vaihtoehdot 1, 2 & 4. Näitä voi selventää jos tarpeellista.
Yllä olevista vaihtoehdoista voi valita niin monta kuin haluaa, tai ellei oikeaa suhtautumistapaa tunnu löytyvän niistä tai niiden yhdistelmistä, viestillä on helppo kertoa tarkemmin.
Veljeskunnan jäsenistä monet tietävät hieman penseän suhtautumiseni uniin, ei siksi etteikö unissa olisi potentiaalia & aitoa mystiikkaa, vaan koska salavihkainen ajautuminen osatotuuksiin ja vääriin painotuksiin on kaikissa astraalimaailmaan liittyvissä magian/psyykkisyyden muodoissa suurta silloinkin, kun suoranainen itsekäs intentio puuttuu.
Omalta kohdaltani valitsen vaihtoehdot 1, 2 & 4. Näitä voi selventää jos tarpeellista.
Faust: "Lo contempla. / Ei muove in tortuosa spire / e s'avvicina lento alla nostra volta. / Oh! se non erro, / orme di foco imprime al suol!"
- Nefastos
- Posts: 3029
- Joined: Mon May 24, 2010 10:05 am
- Location: Helsinki
Re: Suhtautumisesta uniin
Hmm? Äänestystekniikka ei näemmä toimi. Täytyy katsastaa asetuksia & säätää tuo kuntoon. Joudumme siis tyytymään jonkin aikaa tekstimuotoisiin vastauksiin.
Faust: "Lo contempla. / Ei muove in tortuosa spire / e s'avvicina lento alla nostra volta. / Oh! se non erro, / orme di foco imprime al suol!"
- Aquila
- Posts: 355
- Joined: Sat Jul 17, 2010 12:14 pm
Re: Suhtautumisesta uniin
Suunnitelmissani oli tänään aloittaa tämä samainen aihe, mutta säästyin näköjään vaivalta
Ajankohdasta riippuen voisin valita näistä melkein minkä tahansa vaihtoehdon, mutta 3. kohta on nykyään hyvin vähällä huomiolla. Pidin noin kolme vuotta sitten unipäiväkirjaa aktiivisesti, mutta sen hyödyt tuntuivat jäävän kovin vähäisiksi. Unet muistin tuolloin hyvin ja pystyn edelleen palauttamaan mieleen tuona aikana näkemiäni unia, mutta menneiden unien muistaminen ei tunnu olevan kovin hyödyllistä juuri nyt. En voi sanoa, että olisin havainnut mitään tietoisuuteen asti päätyvää muutosta tuona ajanjaksona, joka kesti noin vuoden. Unet olivat hieman eläväisemmän näköisiä ja kirkkaampia, mutta yrityksestä huolimatta selkounia tai muuta erikoista ei esiintynyt merkittävästi enempää.
Annan kuitenkin unille arvoa ja pyrin ainakin herättyäni muistamaan ja pohtimaan niiden sisältöä, mutta tuohon kirjoitusrumbaan en ole enää viitsinyt lähteä, varsinkin jos on mahdollisuus käyttää sekin aika nukkumiseen, heh. Menemättä sen enempää unien yksityiskohtiin, on unissa yleensä seikkoja, joita pyrin pohdiskelemaan valveilla ja niistä ehkä saa jotain vahvistusta tai muita ajatuksia nykyisiin tilanteisiin. Uni voi esimerkiksi herättää pohtimaan, että pitäisikö johonkin tiettyyn asiaan kiinnittää enemmän huomiota.
Henkilökohtaisella tasolla kiinnostavaa on, että unessa pyrin nykyään useimmiten toteuttamaan samoja periaatteita, joita valveilla noudatan, ja toisaalta se, että "uniminästä" on tullut hyvin välinpitämätön. Unessa saattaa tulla puukosta, mutta se ei erityisemmin liikuta. Uni etenee jotenkin sellaisessa puolitietoisessa tilassa, että mitä tahansa tapahtuukin, on jossain taustalla tieto siitä, ettei tapahtunut ole todellista, vaikka kyseessä ei varsinainen selkouni olisikaan.
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
Ajankohdasta riippuen voisin valita näistä melkein minkä tahansa vaihtoehdon, mutta 3. kohta on nykyään hyvin vähällä huomiolla. Pidin noin kolme vuotta sitten unipäiväkirjaa aktiivisesti, mutta sen hyödyt tuntuivat jäävän kovin vähäisiksi. Unet muistin tuolloin hyvin ja pystyn edelleen palauttamaan mieleen tuona aikana näkemiäni unia, mutta menneiden unien muistaminen ei tunnu olevan kovin hyödyllistä juuri nyt. En voi sanoa, että olisin havainnut mitään tietoisuuteen asti päätyvää muutosta tuona ajanjaksona, joka kesti noin vuoden. Unet olivat hieman eläväisemmän näköisiä ja kirkkaampia, mutta yrityksestä huolimatta selkounia tai muuta erikoista ei esiintynyt merkittävästi enempää.
Annan kuitenkin unille arvoa ja pyrin ainakin herättyäni muistamaan ja pohtimaan niiden sisältöä, mutta tuohon kirjoitusrumbaan en ole enää viitsinyt lähteä, varsinkin jos on mahdollisuus käyttää sekin aika nukkumiseen, heh. Menemättä sen enempää unien yksityiskohtiin, on unissa yleensä seikkoja, joita pyrin pohdiskelemaan valveilla ja niistä ehkä saa jotain vahvistusta tai muita ajatuksia nykyisiin tilanteisiin. Uni voi esimerkiksi herättää pohtimaan, että pitäisikö johonkin tiettyyn asiaan kiinnittää enemmän huomiota.
Henkilökohtaisella tasolla kiinnostavaa on, että unessa pyrin nykyään useimmiten toteuttamaan samoja periaatteita, joita valveilla noudatan, ja toisaalta se, että "uniminästä" on tullut hyvin välinpitämätön. Unessa saattaa tulla puukosta, mutta se ei erityisemmin liikuta. Uni etenee jotenkin sellaisessa puolitietoisessa tilassa, että mitä tahansa tapahtuukin, on jossain taustalla tieto siitä, ettei tapahtunut ole todellista, vaikka kyseessä ei varsinainen selkouni olisikaan.
-
- Posts: 811
- Joined: Sun Sep 12, 2010 7:57 pm
- Location: Satakunta - Limbo
Re: Suhtautumisesta uniin
Valitsen 1-3. Unipäiväkirjan pitoa olen jaksanut ajoittain, mutta jotenkin mielenkiinto siihen hiipuu yhtä nopeasti kun on herännyt. Muutama vuosi sitten innostuin tutkimaan teoriassa selkounia yms. - josta siirryin pian käytännön harjoitteisiin. Kahden viikon "suositeltujen tekniikoiden" käytön jälkeen, jolla selkounia luvattiin nähtäväksi, onnistuin sellaisen kokemaan. Toisin sanoen pystyin havahtumaan unessa ja toimimaan tietoisesti tietäen, että olen unessa. Heräsin miltei heti, koska sorruin liioittelemaan toimintaani rankasti (josta oli varoitettu, juuri sillä perusteella, että saattaa "kiihdyttää" itsensä hereille). Ennen tuota kokemusta en oikeastaan uskonut koko selkouniin, mutta halusin testata asiaa silti. Jostain syystä innostus laantui ja lopputulos oli, että olin todentanut henkilökohtaisesti selkounen, mutta siinä se. En oikein tiedä minkä arvon unille antaisin. Välillä kiinnostaa enemmän niiden tutkiminen, mutta yleisesti suhtautuen en asennoidu niihin mitenkään erityisen "vakavasti". Pidän valveilla tehtyä työtä huomattavasti suuremmassa arvossa...ja siinä on toistaiseksi työtä aivan tarpeeksi.
"We live for the woods and the moon and the night"
-
- Posts: 1806
- Joined: Tue May 25, 2010 7:59 pm
Re: Suhtautumisesta uniin
Nykyään kiinnitän hyvin vähän huomiota uniini. En väheksy unien merkitystä tai mahdollisuuksia, mutta tällä hetkellä en pidä niiden huomioimista itselleni tärkeänä.
Selkounista minulla on enemmänkin kokemusta. Pidin joskus säntillisesti unipäiväkirjaa muutaman vuoden ajan, ja käytin tekniikoita joilla selkounista tuli arkipäivää. Tekniikoihin liittyi pakottamista, mikä ilmeni esimerkiksi siinä että uneni muuttuivat säännöllisestä painajaismaisiksi ennen tietoisuuden saavuttamista unessa. Selväunet käytin laajentaakseni päivittäisi jooga-harjoituksiani myös unitilaan, eli kun saavutin tietoisuuden unessa, aloitin joko rituaalin tai meditaation.
Harjoitus jäi pois kun päätin siirtää koko orientaatiooni eettis-henkiseen, ja koin psyykkisten harjoitusten hajoittavan ja laimentavan omistautumistani.
Selkounista minulla on enemmänkin kokemusta. Pidin joskus säntillisesti unipäiväkirjaa muutaman vuoden ajan, ja käytin tekniikoita joilla selkounista tuli arkipäivää. Tekniikoihin liittyi pakottamista, mikä ilmeni esimerkiksi siinä että uneni muuttuivat säännöllisestä painajaismaisiksi ennen tietoisuuden saavuttamista unessa. Selväunet käytin laajentaakseni päivittäisi jooga-harjoituksiani myös unitilaan, eli kun saavutin tietoisuuden unessa, aloitin joko rituaalin tai meditaation.
Harjoitus jäi pois kun päätin siirtää koko orientaatiooni eettis-henkiseen, ja koin psyykkisten harjoitusten hajoittavan ja laimentavan omistautumistani.
One day of Brahma has 14 Indras; his life has 54 000 Indras. One day of Vishnu is the lifetime of Brahma. The lifetime of Vishnu is one day of Shiva.
-
- Posts: 811
- Joined: Sun Sep 12, 2010 7:57 pm
- Location: Satakunta - Limbo
Re: Suhtautumisesta uniin
Itse asiassa ja tarkemmin ajateltuna luulen, että tuo aiemmin mainitsemani "selkounen" saavuttaminen antoi enemmän kuin odotin siltä. Ennen sitä kokemusta näkemykseni oli huomattavasti vahvan ateistinen ja olin pitänyt kaikkea tuon suuntaista puhtaasti "fantasiana" (jotain "uskoa" tosin oli oltava, kun uhrasin aikaani sellaisen saavuttamisen yritykseen). Vaikka kiinnostus juuri tuohon toimintaan hieman laimeni, se silti avasi valtavan kiinnostuksen henkisyyteen ja motivoi jatkamaan etsintääni. Nykyään ja onnekseni ateistinen näkemys tuntuu jotenkin äärimmäisen suppealta ja rajoittavalta.
"We live for the woods and the moon and the night"
- Nefastos
- Posts: 3029
- Joined: Mon May 24, 2010 10:05 am
- Location: Helsinki
Re: Suhtautumisesta uniin
Dhaca wrote:Vaikka kiinnostus juuri tuohon toimintaan hieman laimeni, se silti avasi valtavan kiinnostuksen henkisyyteen ja motivoi jatkamaan etsintääni.
Melko usein ihmisiltä jotka käyttävät psyykkis-maagisen elämän stimuloimista muodossa tai toisessa saa kuulla teoreettisen näkemyksen siitä, että kun kokemukset on saatu "keinolla millä hyvänsä", syntyy luottamus henkiseenkin prosessiin, & tekniset keinot vaihtuvat sisäisiin. Olen suhtautunut hieman skeptisesti tähän ajatukseen, joten on erinomaista kuulla, että on luonteita joille tuo lähestymistapa on oikea.
Tnahara wrote:Henkilökohtaisella tasolla kiinnostavaa on, että unessa pyrin nykyään useimmiten toteuttamaan samoja periaatteita, joita valveilla noudatan
Tämä on hyvä huomio, joka usein kertoo mielen todellisesta eheytymisestä: heiluriliike piilotajunnan ja defenssien välillä katoaa sulauttavien oivallusten kautta. Tietysti, joskus on kyse yksinkertaisesti siitä, että defenssit toimivat niin ylivahvasti, etteivät ne päästä valvemuistiin mitään sellaista uniainesta, jota ensin ei olisi sensuroitu salonkikelpoiseksi. Myös sellaisessa tilanteessa ihminen kokee olevansa yhtenäinen entiteetti, vaikka tosiasiassa hän on vain salaa itseltään halunnut sulkea silmänsä oman varjonsa toiminnalta. Mutta juuri se rentous & pakottamattomuus jota kuvasit varjelee tällaiselta erinomaisella tavalla. Asia on samaa juurta kuin:
obnoxion wrote:Tekniikoihin liittyi pakottamista, mikä ilmeni esimerkiksi siinä että uneni muuttuivat säännöllisestä painajaismaisiksi ennen tietoisuuden saavuttamista unessa.
Näin se käy. Mieli voi ryhtyä puristamaan omaa (joka samalla on pseudo-objektiivinen) todellisuuttaan niin voimakkaalla intensiteetillä, että se alkaa luoda itselleen astraalista alter egoa. Tällöin yhä suurempi mielenkiinto kohdistuu tuohon näennäishenkiseen maailmaan, ja polun seurauksena on lopulta "dugpa"-tila. Luulisin, että harvempi ihminen menee tuolle tielle suoranaisesti halusta olla itsekäs & tehdä alhaisia tekoja, ja useampi liian kiristyneen ponnistuksen kautta. Tiiviys on ominaisuus jolla on alas pudottava voima, ja tiiviys synnytetään muotosidonnaisella konsentraatiolla.
obnoxion wrote:Selväunet käytin laajentaakseni päivittäisi jooga-harjoituksiani myös unitilaan, eli kun saavutin tietoisuuden unessa, aloitin joko rituaalin tai meditaation.
Millaisia tuloksia rituaali & meditaatio astraalitilassa toivat? Sulautuiko tietoisuus lopulta näihin harjoituksiin?
* * *
p.s. Foorumitekniikasta enemmän ymmärtävä veli kertoi äänestysongelman johtuvan ohjelmistouudistusten yhteensopivuuspulmista. Katsotaan, saako fra engineer asian korjattua.
Faust: "Lo contempla. / Ei muove in tortuosa spire / e s'avvicina lento alla nostra volta. / Oh! se non erro, / orme di foco imprime al suol!"
- Aquila
- Posts: 355
- Joined: Sat Jul 17, 2010 12:14 pm
Re: Suhtautumisesta uniin
Asian kanssa saa tosiaan olla jossain määrin tarkkana ja ainakin pidemmällä aikavälillä sitä voi paremmin tarkkailla. Unipäiväkirjan pitäminen voi siltä kannalta olla ihan perusteltuakin. Varmasti unilla on oma peilaava vaikutuksensa, kuten monilla muillakin asioilla, ja sen seurauksena pidän esim. vähäistä painajaisten määrää erittäin hyvänä merkkinä, ja toisaalta esiintyessään ne ovat unina usein ainakin itsetutkiskelun kannalta kaikista antoisimpia.Nefastos wrote:Tnahara wrote:Henkilökohtaisella tasolla kiinnostavaa on, että unessa pyrin nykyään useimmiten toteuttamaan samoja periaatteita, joita valveilla noudatan
Tämä on hyvä huomio, joka usein kertoo mielen todellisesta eheytymisestä: heiluriliike piilotajunnan ja defenssien välillä katoaa sulauttavien oivallusten kautta. Tietysti, joskus on kyse yksinkertaisesti siitä, että defenssit toimivat niin ylivahvasti, etteivät ne päästä valvemuistiin mitään sellaista uniainesta, jota ensin ei olisi sensuroitu salonkikelpoiseksi. Myös sellaisessa tilanteessa ihminen kokee olevansa yhtenäinen entiteetti, vaikka tosiasiassa hän on vain salaa itseltään halunnut sulkea silmänsä oman varjonsa toiminnalta. Mutta juuri se rentous & pakottamattomuus jota kuvasit varjelee tällaiselta erinomaisella tavalla.
Unijoogan hyödyllisyyttähän perustellaan käsittääkseni mm. sillä, että unitila muistuttaa voimakkaasti kuolemanjälkeisiä tiloja, joten unijoogaa harjoittamalla olisi mahdollisuus myös oppia heräämään kuolemankokemusten ollessa käynnissä. Kuitenkin tunnen itse, että tällainen harjoitus on nimenomaan jonkinlaista "huijaamista", varsinkin jos se on pois muun elämän sisältämästä jatkuvasta harjoituksesta ja oikeasta toiminnasta. Tavallaan voisi helposti ajautua ajattelemaan, että muilla teoilla ei ole niin merkitystä, jos on oppinut hallitsemaan kuolemanjälkeisiä tiloja. Tästä syystä unijooga on luultavasti aikanaan ollut yksi salaisista opetuksista.
Selkounia esiintyy itsellänikin aina toisinaan, mutta on vaikea ymmärtää miksi ja milloin ne syntyvät. Olen itse pohdiskellut, että niiden aikana itsetietoisuus "laskeutuu" jonnekin unien/alitajunnan tasolle, siinä missä tavallinen unennäkö tapahtuu ilman tätä itsetietoisuutta. Luultavasti, jos kykenisi elämään koko elämänsä tuossa tietoisuudessa, näkisi selkounia jokaisena yönä. Tämän kautta tuntuu loogiselta, että unijoogan harjoituksessa on yleisesti kaksi muotoa, joissa toisessa pyritään hallitsemaan unta ja toisessa annetaan unen edetä omalla tavallaan puuttumatta mitenkään sen etenemiseen, joista jälkimmäinen lienee haasteellisempi ja tavallaan lähempänä sitä, miten elämä valveilla etenee. Sanoisin, että selkounet ovat positiivinen ilmiö, mutta niiden pitäisi antaa ilmaantua itsestään päivittäisen ja kokoaikaisen tietoisuuden harjoittamisen kautta ennemmin kuin tehdä harjoituksia juuri niiden saavuttamiseksi.
-
- Posts: 1806
- Joined: Tue May 25, 2010 7:59 pm
Re: Suhtautumisesta uniin
En voi sanoa että sulautui. Tosin tämän perusteella koko unijoogaa ei pidä tuomita. Kykenin voittamaan painajaisen tekemällä unessani tietoisesti veitsellä neljään ilmansuuntaan pentagrammit. Tämän jälkeen olin yksin keskellä valkoista loputtomuutta, mutta en vähäisessäkään määrin sulautuneena siihen, vaan yksin sen keskellä.Nefastos wrote:Millaisia tuloksia rituaali & meditaatio astraalitilassa toivat? Sulautuiko tietoisuus lopulta näihin harjoituksiin?
Seuraava tavoitteeni olisi ollut jatkaa tässä valkoisuudessa päivittäistä meditaatiotani, johon liittyi asana, pranayama, mantra, etc. Mutta näihin aikoihin aloin tulla tulokseen, että jokin muu, kokonaisvaltaisempi lähestymistapa olisi parempi. Aiemmin yritin tehdä harjoituksestani joka hetkisen ottamalla asteittain yhä useamman osa-alueen harjoitukseni piiriin. Ensin aloitin päivittäisillä rukouksilla. Sitten lisäsin rukousten kestoa ja määrää. Tämän jälkeen lisäsin käyttöön päivittäisen rituaalin. Rituaali alkoi monimutkaistua, ja kohta tein sitä jo kolmasti päivässä. Sitten lisäsin joogan, hathan, asanan (edes iskias ei hetkauttanut), pranayaman, mantran, konsentraation, sekä eettisen ja fyysisen kurin, johon lisäilin itse yhä vaikeampia sääntöjä. Jopa nukkumaan asettuessani aloitin heti säännöölliset rentoutusharjoitukset, ja muut ohjelmani. Jos huomasin että päivääni oli jäänyt vapaata aikaa, täytin sen pian uudella harjoituksella.
Siirtää kaikki nämä harjoiutkset uniini oli seuraava looginen askel. Mutta jossain vaiheessa huomasin, että kokonaisvaltaisuuden pyrkimykseni ei tule onnistumaan, jos yritän ottaa ääretön erillistä asiaa hallintaani. Päinvastoin, tämä vuosien psyykkinen stressi tulisi ennemmin repimään minut kappaleiksi. Ja tämä huomio oli yksi syy siihen miksi vaihdoin orientaatioksen eettisen eli henkisen. Tämä ei missään tapauksessa tarkoita voimien hylkäämistä. Enneminkin löysin tehokkaamman keinon, jonka avulla ne kaikki voidaan saavuttaa pysyvästi.
Fra Tnahara kirjoitti hyvin unijoogasta. Suosittelen aiheesta kiinnostuneille luettavaksi Tenzin Wangyal Rinpochen kirjaa "The Tibetan Yogas of Dream and Sleep".
http://www.amazon.com/Tibetan-Yogas-Dre ... 1559391014
One day of Brahma has 14 Indras; his life has 54 000 Indras. One day of Vishnu is the lifetime of Brahma. The lifetime of Vishnu is one day of Shiva.
Re: Suhtautumisesta uniin
Vastasin 1, 2 ja 4. Aiemmin olisin voinut vastata tähän myös 3, mutta kyseinen pyrkimys on jäänyt nykyisin pois ellei vahingossa satu havahtumaan unitilassa "hereille". Tällöin yleisin pyrkimykseni on teini-ikäisestä saakka ollut lentoon lähteminen, mikä on useimmiten onnistunut, mutta lopahtanut melko pian heräämiseen. Vaihtoehdossa 1 erottelisin myös selvästi toisistaan samantekevyyden ja viihteellisyyden, koska jälkimmäiset unet voivat olla hyvin hyödyllisiä ja puhuttelevia, siinä missä visuaalisesti komea ja moniulotteinen uni voi olla puolestaan täysin samantekevä aidolta sisällöltään.
Näen yleensä ottaen hyvin paljon unia, jossain määrin ja ajoittain liikaakin. Tämä johtuu useista seikoista: liiallisesta keskittymisestä psyykkiseen kehitykseen, astraalisuuteen ja unennäköön menneisyydessä, lähtökohtaisesta psyykkisestä herkkyydestä, sekä nuoruuden runsaahkon päihteidenkäytön astraalisuudelle altistaneesta vaikutuksesta (mikä liittyy ensimmäiseen seikkaan). EDIT: Unitilan mystisyys suhteessa rationaaliseen päivätietoisuuteen ja tähän keskittyminen on mielestäni hieman samanlaista itsensä huumaamista kuin päihteidenkäytöllä mystisten kokemusten hakeminen tai henkiseen havahtumiseen pyrkiminen. Nykyisessä kaikesta pyhyydestä, aidosta mystiikasta ja kauneudesta pitkälti riisutussa maailmassa hyvin ymmärrettävää ja joissakin tapauksissa toimiva katalyytti aitoon kasvuun, mutta sellaisenaan pelkkää keinotekoisten paratiisien etsiskelyä ja jopa haitallista tai tuhoisaa trippailua.
Suurin piirtein neljän vuoden ajan jaksoin pitää unipäiväkirjaa lähes päivittäin, ja sen aikana eräänlainen alkemiallinen psyykkinen individuaatio tuli käytyä läpi myös hyödyllisellä tavalla. Viime kädessä unipäiväkirjan pitäminen, uniin keskittyminen ja niiden tulkitseminen alkoi kuitenkin käydä hyvin raskaaksi useimmistakin syistä: monien pitkien unien yksityiskohtainen ylöskirjoittaminen vei ensinnäkin päivästä paljon aikaa, tietoisuus oli päivälläkin puoliksi astraalitilassa, ja tämä prosessi alkoi ruokkimaan itseään, mitä pidemmälle se kesti. Tämän seurauksena liiallinen psyykkinen herkkyys ja jonkinlainen pysyväksi kehittynyt astraalinen selvännäkötila aiheuttivat ilmiön seurauksena mm. "viiraamista" sekä myös kaiken mahdollisen negatiivisen aineksen absorbaation omaan olemukseen, oli kyse sitten ympäröivästä fyysisestä tilasta tai laajakantoisemmasta meta-subjektiivisesta psyykkisestä todellisuudesta.
Aikaisemmin uneni olivat korostuneen symbolisia ja arkkityyppisiä, mutta nykyisin vaikuttaa usein siltä, että näen unia suurimmaksi osaksi joko objektiivisista tapahtumista tai henkilöistä, mitkä sitten sekoittuvat jossain määrin ensinmainittuihin. Jossain määrin nykyisin on myös lisääntynyt unien täysin selvät ja suorat viestit, joissa ei ole useinkaan mitään tulkittavaa, ja jotka ilmenevät joko kuvamateriaalina tai "ääninä", jotka joku unen henkilö lausuu. Nämä liittyvät poikkeuksetta meneillään oleviin ja käsittelemiini asioihin. Pidän unien viestejä edelleen hyvin hyödyllisinä ja tärkeinä oppaina, apuvälineenä työssä, mutta en kuitenkaan keskity unien näkemiseen mitenkään erityisesti enkä kirjoita uniani joitakin poikkeuksia lukuunottamatta ylös. Liikaa uniin ei tule nähdäkseni luottaa eikä myöskään kokea niitä itseisarvoisesti.
Näen yleensä ottaen hyvin paljon unia, jossain määrin ja ajoittain liikaakin. Tämä johtuu useista seikoista: liiallisesta keskittymisestä psyykkiseen kehitykseen, astraalisuuteen ja unennäköön menneisyydessä, lähtökohtaisesta psyykkisestä herkkyydestä, sekä nuoruuden runsaahkon päihteidenkäytön astraalisuudelle altistaneesta vaikutuksesta (mikä liittyy ensimmäiseen seikkaan). EDIT: Unitilan mystisyys suhteessa rationaaliseen päivätietoisuuteen ja tähän keskittyminen on mielestäni hieman samanlaista itsensä huumaamista kuin päihteidenkäytöllä mystisten kokemusten hakeminen tai henkiseen havahtumiseen pyrkiminen. Nykyisessä kaikesta pyhyydestä, aidosta mystiikasta ja kauneudesta pitkälti riisutussa maailmassa hyvin ymmärrettävää ja joissakin tapauksissa toimiva katalyytti aitoon kasvuun, mutta sellaisenaan pelkkää keinotekoisten paratiisien etsiskelyä ja jopa haitallista tai tuhoisaa trippailua.
Suurin piirtein neljän vuoden ajan jaksoin pitää unipäiväkirjaa lähes päivittäin, ja sen aikana eräänlainen alkemiallinen psyykkinen individuaatio tuli käytyä läpi myös hyödyllisellä tavalla. Viime kädessä unipäiväkirjan pitäminen, uniin keskittyminen ja niiden tulkitseminen alkoi kuitenkin käydä hyvin raskaaksi useimmistakin syistä: monien pitkien unien yksityiskohtainen ylöskirjoittaminen vei ensinnäkin päivästä paljon aikaa, tietoisuus oli päivälläkin puoliksi astraalitilassa, ja tämä prosessi alkoi ruokkimaan itseään, mitä pidemmälle se kesti. Tämän seurauksena liiallinen psyykkinen herkkyys ja jonkinlainen pysyväksi kehittynyt astraalinen selvännäkötila aiheuttivat ilmiön seurauksena mm. "viiraamista" sekä myös kaiken mahdollisen negatiivisen aineksen absorbaation omaan olemukseen, oli kyse sitten ympäröivästä fyysisestä tilasta tai laajakantoisemmasta meta-subjektiivisesta psyykkisestä todellisuudesta.
Aikaisemmin uneni olivat korostuneen symbolisia ja arkkityyppisiä, mutta nykyisin vaikuttaa usein siltä, että näen unia suurimmaksi osaksi joko objektiivisista tapahtumista tai henkilöistä, mitkä sitten sekoittuvat jossain määrin ensinmainittuihin. Jossain määrin nykyisin on myös lisääntynyt unien täysin selvät ja suorat viestit, joissa ei ole useinkaan mitään tulkittavaa, ja jotka ilmenevät joko kuvamateriaalina tai "ääninä", jotka joku unen henkilö lausuu. Nämä liittyvät poikkeuksetta meneillään oleviin ja käsittelemiini asioihin. Pidän unien viestejä edelleen hyvin hyödyllisinä ja tärkeinä oppaina, apuvälineenä työssä, mutta en kuitenkaan keskity unien näkemiseen mitenkään erityisesti enkä kirjoita uniani joitakin poikkeuksia lukuunottamatta ylös. Liikaa uniin ei tule nähdäkseni luottaa eikä myöskään kokea niitä itseisarvoisesti.